LAMPUN ELÄMÄÄ
Näimme lampun antiikkikaupassa, ja se johdatti minut luoksesi.
Onpa aikamoinen seikkailu.
Annas kun tarkistan.
Valtava koura pelasti sinut,
Andy antoi sinut Bonnielle, ja haarukka johdatti Bon luokse?
Kutakuinkin niin.
Mitätön juttu!
Hei, Bo. Kerro tarinasi hänelle.
- Voi veljet. - Niin!
Mitä koko sinä aikana tapahtui? Kaipaatko sitä lamppua?
Lamppu. Tytöt, kaipaammeko sitä?
Noin vähänkö?
Siirryimme Mollin luota uuteen perheeseen.
Pikkutytön luo.
Hän piti meistä kovasti.
Tässä se on.
Voi miten sievä lamppu.
Ja...
Koimme mukavia hetkiä.
Lampun tavalla.
Satuja, pyjamabileitä, piiloleikkejä...
Leikkihetket olivat mahtavia.
Kun niitä oli.
Ei!
Laske se alas. Tämä ei ole lelu.
- Ei, ei. - Ei, ei.
Mutta vauvalamppuna olo ei ole kovin jännittävää.
Kulta, hänen on itkettävä itkunsa.
Tai se on liian jännittävää.
Minun!
Pikkulapset...
Saattava kiintyä...
Ei saa koskea.
...hieman liian paljon.
Tuo varmaan tepsii. No niin.
Meidät laitettiin ylös.
Heidän on itkettävä itkunsa.
Yritimme silti saada leikkiaikaa.
Se oli hieman vaarallista, mutta se kannatti.
- Se taitaa olla liian pieni. - Kyllä se sopii.
Suurin haaste olivat vaaralliset työolosuhteet.
Tulipalo!
Lapset varttuvat nopeasti.
Vauvalamppusi.
- En halua sitä. - Lopeta!
- Lopeta itse! - Lopeta!
- Äiti! - Äiti!
- Tytöt, minähän sanoin... - Heidän on saatava itkeä.
Anna se pois.
Olen jo liian iso.
TUO ON VAUVOILLE!
ILMAINEN
Pian joutuu lahjoituslaatikkoon.
Jouduimme sitä kautta yllättävälle matkalle.
Mitä? Onko se vauvalamppu?
Mitä hän tekee sillä?
Laitteet kiehtovat tietyn ajan.
Me emme kiehtoneet.
Sitten,
aivan yhtäkkiä,
löysimme paikkamme.
Turvassa.
Elämä oli yksinkertaista.
Ei rikkoutumisia, repimistä, kuolaa tai roskia.
Ajattelin meillä menevän hyvin.
Kaikki oli hyvin.
Vaikka olimme hieman jumissa.
Eräänä päivänä...
Katso näitä tavaroita!
Katsokaa silmillänne, ei käsillänne.
- Katso! - Näytä!
Miten tämä toimii?
Anteeksi.
Mennäänkö leikkikentälle?
- Mennään! Leikkikentälle! - Joo!
Leikkikentälle!
Leikkikentälle. Ulos. Mentiin.
Tajusin... Leikkikenttä.
Lapset leikkivät siellä loputtomasti.
Emme tarvinneet lamppua.
Saisimme olla taas leluina lasten kanssa.
Oli vain päästävä pois lampusta ja antiikkikaupasta.
Hyvästelimme lamppuelämän ja aloitimme pako-operaation.
Ylävitonen! Tai ykkönen.
Otimme tarpeellisen ja jätimme loput.
Siitäs sait, tollo!
Sitten lamautimme hälytysjärjestelmän.
Hetkinen.
Ei antiikkikaupassa ole hälytysjärjestelmää.
Ei ole enää.
Lähdimme elämään kadonneina leluina!
Aivan uusi seikkailu!
Leikkihetki on aina!
Lennetään!
Upea! Tosi hyvä. Tuo ei vanhene koskaan.
Uskomatonta. Tapahtuiko tuo kaikki?
Tapahtui.
No, kutakuinkin.
Jee!
Tekstitys: Meri Myrskysalmi